Title by Crumarix
"Na vrhuncu svoje moći Rimsko je carstvo bilo ogromno...
protežući se od pustinja Afrike do granica sjeverne Engleske.
Više od četvrtine svjetskog stanovništva živjelo je i umiralo...
pod vlašću cezara.
U zimu ljeta gospodnjega 180. dvanaestogodišnji pohod...
Marca Aurelija na barbarska plemena u Germaniji bližio se kraju.
Samo jedno, posljednje uporište stoji na putu rimskoj pobjedi...
i očekivanom miru diljem carstva."
"Germanija"
- Gospodine. - Generale.
Gospodine.
Mršavi su i gladni.
- Još ništa? - Nikakvog znaka.
- Koliko ima kako je otišao? - Skoro dva sata.
- Hoće li poći u bitku, gospodine? - Uskoro ćemo saznati.
Vojniče, zapovjedio sam ti da te katapulte pomakneš naprijed.
- Van dosega su. - Dobar je doseg.
- Opasnost po konjicu... - Je prihvatljiva. Slažeš se?
Kažu ne.
Mirno! Mirno!
Ljudi trebaju shvatiti kada su pokoreni.
Bi li ti, Quintuse?
Bih li ja?
- Snaga i čast. - Snaga i čast.
Na moj znak pusti Paklenog.
Napuni katapulte.
Pješadija, postavi se za napad.
- Strijelci spremni. - Strijelci!
- Zadjeni! - Zadjeni!
Fratres!
Maximuse!
Za tri ću tjedna ubirati svoju ljetinu.
Zamišljaj gdje ćeš biti, i ostvarit će ti se.
Drži stroj! Drži se uz mene!
Ako se zatekneš sam...
kako jašeš kroz zelene poljane sa suncem na licu...
nemoj se brinuti.
Jer u Elizejskim si poljanama i već si mrtav!
Braćo...
ono što činimo za života...
odjekuje u vječnosti.
Vuci!
Vuci! Vuci!
Katapulti spremni!
Strijelci, zapali!
- Zapali! - Zapali!
Strijelci, nategni!
Odapni!
Dobro, ljudi, spremni!
Drži stroj!
Nategni! Odapni!
Puštaj! Puštaj!
Puni!
Drži stroj!
Nategni! Odapni!
Drži se uz mene!
Roma victor!
Misliš li da doista umire?
Umire već deset godina.
Da doista ne umire, ne bi poslao po nas.
Možda mu samo nedostajemo.
A senatori? Ne bi ih sazvao da...
Mir, Commoduse.
Nakon dva tjedna na putu, od tvog neprekidnog spletkarenja me boli glava.
Donio je odluku.
Objavit će je.
Imenovat će mene.
Prvo što ću učiniti...
kada...
bit će da mu iskažem počast igrama dostojnim njegovog veličanstva.
Za sada, prvo što ću ja učiniti je da odem u toplu kupelj.
Vaša visosti.
Izgleda da smo skoro stigli, gospodine.
- Gospodaru. - Gdje je Imperator?
Na fronti je, gospodaru. Tamo su već 19 dana.
Ranjenici još pristižu.
Mog konja.
Gospodaru.
Poljubac?
Još jednom si dokazao svoju vrijednost, Maximuse.
Nadajmo se posljednji put.
Nemamo se više protiv koga boriti, Veličanstvo.
Uvijek ostane netko protiv koga se ima boriti.
Kako da nagradim najvećeg rimskog generala?
Pustite me kući.
Ah. Kući.
Slave vas, Cezare.
To je za tebe, Maximuse. Tebe slave.
Jesam li je propustio? Jesam li propustio bitku?
Propustio si rat.
Čestitam, oče.
Žrtvovat ću stotinu bikova u čast tvog trijumfa.
Poštedi bikove.
Odaj počast Maximusu. On je dobio bitku.
- Generale. - Visosti.
Rim te pozdravlja, a ja te grlim kao brata.
Previše je vremena prošlo, stari prijatelju.
- Visosti. - Evo, oče.
Nasloni se na moju ruku.
Mislim da je vrijeme da odem.
I to mi je ponos Rima.
Veličanstvena bitka.
- Generale. - Još si živ?
- Još sam živ. - Bogovi moraju imati smisla za humor.
- Bogovi te moraju voljeti. - Valeriuse.
Natrag u kasarnu, generale? Iii u Rim?
Kući. Mojoj ženi, sinu, žetvi.
Maximus zemljoradnik. Još mi je teško to zamisliti.
Znaš, Quintuse, zemlja se spere mnogo lakše od krvi.
- Evo ga. - Visosti.
Senator Gaius, Senator Falco.
Čuvaj se Gaiusa. Sipat će ti medeni napitak u uho...
i jednoga ćeš se dana probuditi i samo ćeš govoriti: "Republika, republika."
No, zašto ne? Rim je osnovan kao republika.
Da, a u republici Senat ima vlast.
Ali na senatora Gaiusa to, naravno, ne utječe..
Kakav je vaš stav, generale? Imperator ili Senat?
Vojnik ima tu prednost da može...
gledati neprijatelja u oči, generale.
Pa, uz podršku vojske, mogli biste biti politički vrlo jaki.
Upozorio sam te. Sada ću te spasiti. Ispričajte nas, senatori.
Maximuse.
Trebat će mi dobri ljudi poput tebe.
Kako vam mogu biti na usluzi, Visosti?
Ti si čovjek koji zna kako se zapovijeda.
Izdaš naređenja, naređenja se izvrše i bitka je dobivena.
A ovi senatori spletkare, rječkaju se, laskaju i obmanjuju.
Maximuse, prijatelju, moramo spasiti Rim od političara.
Mogu li računati na tebe kad dođe vrijeme?
Visosti, kad me vaš otac razriješi dužnosti, namjeravam se vratiti kući.
Kući? Pa, nitko to nije zaslužio više od tebe.
Nemoj se pretjerano opustiti. Mogao bih te ubrzo pozvati.
Lucilla je ovdje. Jesi li znao?
Nije te zaboravila.
A ti si sada važan čovjek.
Da si se samo rodila kao muškarac.
Kakav bi cezar bila!
Oče.
Bila bi jaka.
Pitam se bi li bila pravedna.
Bila bih onakva kakva si me učio da budem.
Kako si putovala?
Dugo. Neudobno. Zašto zam došla?
Trebam tvoju pomoć. Oko tvoga brata.
Naravno.
On te voli. Uvijek te je volio.
A...
sada će te trebati više no ikad.
Dosta politike.
Pretvarajmo se da si ti kćer koja me voli...
i da sam ja dobar otac.
Prija maštati o tome, zar ne?
Dobro jutro.
Trebaju mi još tri konja.
Dva! Tri!
Četiri!
Jedan! Dva!
Poslali ste po mene, Cezare?
- Cezare? - Ponovi mi, Maximuse.
Zašto smo ovdje?
Za slavu carstva, Veličanstvo.
Ah, da.
Ah, da, sjećam se.
Vidiš li onu mapu, Maximuse?
To je svijet koji sam ja stvorio.
Dvadeset pet godina...
osvajam, proljevam krv, širim carstvo.
Otkako sam postao cezar samo sam četiri godine proveo bez rata.
Četiri godine mira od dvadeset.
A za što?
Donio sam mač. Ništa više.
Cezare, vaš život...
Molim te. Molim te ne zovi me tako.
Hodi. Molim te.
Dođi, sjedi.
Hajdemo sad razgovarati...
vrlo jednostavno-kao muškarci.
Govori, Maximuse.
Pet tisuća mojih ljudi je vani u ledenom blatu.
Od toga tri tisuće je okrvavljeno i isječeno.
Dvije tisuće nikada neće otići odavde.
Ne želim vjerovati da su se borili i umrli nizašto.
A što želiš vjerovati?
Borili su se za vas i za Rim.
A što je Rim, Maximuse?
Vidio sam dosta ostalog dijela svijeta.
Surov je, okrutan i mračan. Rim je svjetlost.
Pa ipak nikad nisi bio tamo.
Nisi vidio u što se pretvorio.
Ja umirem, Maximuse.
Kad čovjek vidi svoj kraj...
želi znati da je njegov život imao neku svrhu.
Kako će me svijet u budućnosti spominjati?
Hoće li me znati kao filozofa?
Ratnika?
Tiranina?
Iii ću biti imperator koji je Rimu vratio njegovu pravu prirodu.
Bio je jednom san koji se zvao Rim.
O njemu se moglo samo šaptati.
Ako bi bilo iole glasnije od šapata, nestao bi...
toliko je bio krhak.
I plašim se da neće preživjeti zimu.
Maximuse...
šapćimo sad...
zajedno, ti i ja.
Ti imaš sina.
Pričaj mi o svom domu.
Moja kuća je u brdima iznad Trujilla. Vrlo je jednostavna.
Ružičasti kamen koji se ugrije na suncu.
Povrtnjak koji danju miriše na trave...
a navečer na jasmin.
Izvan kapije je divovska topola.
Smokve, jabuke, kruške.
Zemlja, Marco... crna. Crna kao kosa moje žene.
Grožđe na južnim obroncima, masline na sjevernim.
Divlji poniji se igraju blizu kuće. Draže mog sina. On želi biti poni.
-Znaš li kada si prošli put bio doma? -Ima dvije godine, 264 dana i ovo jutro.
Zavidim ti, Maximuse.
Imaš lijep dom. Vrijedi se za njega boriti.
Ima još jedna dužnost...
koju tražim da izvršiš prije no što odeš kući.
Što želiš da učinim, cezare?
Želim da poslije moje smrti ti postaneš namjesnik Rima.
Ovlastit ću te samo s jednim ciljem...
da vlast vratiš narodu Rima...
i okončaš korupciju koja ga je oslabila.
Prihvaćaš li ovu veliku čast koju sam ti ponudio?
Od sveg srca, ne.
Maximuse...
zato to moraš biti ti.
Ali svakako ima neki prefekt, senator...
netko tko poznaje grad, tko se razumije u njegovu politiku.
Ali tebe politika nije iskvarila.
- A Commodus? - Commodus nije moralan čovjek.
Ti to znaš još od svoje mladosti.
Commodus ne može vladati.
On ne smije vladati.
Ti si sin kakvog sam trebao imati.
Commodus će prihvatiti moju odluku.
On zna da ti je vojska odana.
Treba mi vremena, Veličanstvo.
Da.
Do zalaska sunca, nadam se da ćeš pristati.
A sad me zagrli kao sin.
I donesi starcu još jednu deku.
- Moj otac ti je sada sklon. - Gospo.
- Nije uvijek bilo tako. - Mnogo se toga mijenja.
Mnogo. Ne sve.
Maximuse, stani.
Da ti vidim lice.
- Izgledaš uzrujan. - Izgubio sam mnogo ljudi.
Što je moj otac htio od tebe?
Da mi poželi svako dobro prije no što odem kući.
Lažeš.
Uvijek sam znala kada lažeš jer nikad nisi bio dobar u tome.
- Nikad nisam stekao tvoju lagodnost. - Istina.
Ali nikada nisi ni morao.
Život je jednostavniji za vojnika.
Iii možda misliš da sam bez srca?
Mislim da imaš dara za preživljavanje.
Maximuse, stani.
Je li doista tako strašno što me ponovno vidiš?
Ne. Umoran sam od bitke.
Teško ti vidjeti kako mi je otac slab.
Commodus očekuje da će otac za koji dan objaviti tko će ga naslijediti.
Hoćeš li služiti mome bratu kao što si služio njegovom ocu?
Uvijek ću služiti Rimu.
Znaš...
još uvijek te spominjem u svojim molitvama.
O, da. Molim se.
- Hvala. - Čujem da imaš sina.
Da. Luciusa.
Skoro mu je osam godina.
I mom sinu je skoro osam.
Zahvaljujem ti za molitve.
Preci, molim vas uputite me.
Blažena majko, dođi mi sa željama bogova za moju budućnost.
Blaženi oče, čuvaj mi ženu i sina sa spremnim mačem.
Šapni im da živim samo za to da ih ponovno zagrlim.
Preci, slavim vas...
i pokušat ću živjeti dostojanstveno kako ste me učili.
Cicero.
Gospodine.
Nije ti teško obavljati svoju dužnost?
Ponekad činim ono što želim.
Sve ostalo vrijeme činim ono što moram.
Možda ipak nećemo moći kući.
Jesi li spreman izvršiti svoju dužnost prema Rimu?
Da, oče.
Nećeš biti imperator.
Tko će mudriji, stariji zauzeti moje mjesto?
Moja će vlast prijeći na Maximusa...
koji će je držati...
dok Senat ponovno ne bude spreman vladati.
Rim će opet biti republika.
- Maximus. - Da.
Moja te je odluka razočarala?
Jednom si mi pisao...
i nabrojao četiri glavne vrline.
Mudrost, pravednost...
odvažnost...
i umjerenost.
Dok sam čitao popis, znao sam da nemam niti jednu od njih.
Ali imam drugih vrlina, oče.
Slavoljublje.
To može biti vrlina kada te tjera da se ističeš.
Domišljatost. Odvažnost.
Možda ne na bojištu, ali...
postoje razne vrste odvažnosti.
Odanost obitelji...
i tebi.
Ali nijedna od mojih vrlina nije bila na tvom popisu.
Čak i onda se činilo da me ne želiš za sina.
Pretjeruješ, Commoduse.
Proučavao sam lica bogova...
tražeći načina da ti ugodim, da budeš ponosan.
Jedna lijepa riječ...
jedan pravi zagrljaj...
da me pritisneš na grudi i čvrsto me stegneš...
bili bi mi na srcu kao sunce tisuću godina.
Što to kod mene toliko mrziš?
Jedino što sam ikada želio, Cezare...
je da pokažem da sam te vrijedan.
- Oče. - Commoduse.
Tvoj nedostatak kao sina...
moj je neuspjeh kao oca.
Hodi.
Oče.
Poklao bih cio svijet...
samo da si me volio!
Maximuse, Imperator te treba. Hitno je.
Tuguj sa mnom, brate. Naš veliki otac je mrtav.
Kako je umro?
Liječnici kažu da nije bilo bolno.
Izdahnuo je u snu.
Oče.
Tvoj imperator traži tvoju odanost, Maximuse.
Prihvati moju ruku.
Pružam je samo jednom.
Quintuse.
Pozdrav, Cezare.
Moram razgovarati sa senatorima. Treba mi njihov savjet.
Probudi Gaiusa i Falca.
- Mač. - Mač.
Maximuse, budi oprezan, molim te. To nije bilo razborito.
Razborito? Imperator je ubijen.
Imperator je umro prirodnom smrću.
- Zašto si naoružan, Quintuse? - Straža!
Ne opiri se, Maximuse.
Žao mi je. Cezar je rekao svoje.
Jašite do svitanja...
a onda ga pogubite.
Quintuse, pogledaj me. Pogledaj me!
Obećaj da ćeš se starati o mojoj obitelji.
S porodicom ćeš se sresti u zagrobnom životu.
Klekni.
Blaženioče, čuvaj miženu isina.
Šašniim da živim samo za to da ih šonovo zagrlim.
Bar mi omogući čistu smrt.
Vojničku smrt.
Mraz, ponekad se od njega oštrica zalijepi.
Pretorijanče!
- Znaš li kada sišrošlišutbio doma? - Dvije godine, 264 dana iovojutro.
Blaženioče, čuvaj mi ženu isina sa sšremnim mačem.
Šašniim da živim samo za to da ih ošet zagrlim, jer sve ostaloje šrah izrak.
Šašniim da živim samo za to da ih ošetzagrlim...
jer sve ostaloje šrah izrak.
Tata! Tata!
Nemoj umriijeti.
Srest ćeš ih ošet.
Nejoš.
Ne. Očistit će je. Vidjet ćeš.
Nemoj umrijeti.
Bacit će te lavovima.
Oni vrijede više nego mi.
Je li ti sad bolje?
Čista je. Vidiš?
"Zucchabar Rimska provincija"
Proximo!
Stari prijatelju.
Svaki je dan odličan kad si ti tu...
ali danas je tvoj najsretniji dan.
One žirafe koje si mi prodao...
neće se pariti.
Samo hodaju okolo i jedu...
i neće se pariti.
Prodao si mi...
nastrane žirafe.
- Hoću da mi vratiš novac. - Nema šanse.
Dat ću ti odličnu cijenu.
Za što?
Jesi li vidio moju novu robu? Dođi ih vidjeti.
Jesu li neki od njih za borbu? Uskoro imam borbu.
Neki su dobri za borbu, drugi za umiranje.
Mislim da ti treba oboje.
Diži se.
Što si po zanimanju?
Bio sam lovac.
Kupio sam ga u rudniku soli u Kartagini.
Sjedi.
Znak legije.
- Dezerter. - Može biti. Ali koga briga?
- Španjolac je. - Uzet ću šest.
- Za jednu tisuću. - Jednu tisuću?
Samo Numiđanin vrijedi dvije tisuće.
Ovi robovi su odvratni.
Sve to dodaje aromu.
Čekaj, čekaj. Čekaj!
Mogu pregovarati.
Dat ću ti 2.000...
i četiri za životinje.
To je 5.000 za starog prijatelja.
Hajde! Koliko treba da uđem u vlastitu kuću?
Ja sam Proximo.
Bit ću vam bliži narednih nekoliko dana...
koji će biti posljednji u vašim bijednim životima...
nego ona kuja od vaše majke koja vas je vrišteći donijela na ovaj svijet.
Nisam za vas dao dobre pare da biste mi pravili društvo.
Dao sam ih da bih zaradio na vašoj smrti.
I kao što je vaša majka bila prisutna na početku,
tako ću ja biti prisutan na kraju.
A kada umrete, a umrijet ćete...
vaš odlazak će biti uz zvuk...
Gladjiatori...
ja vas pozdravljam.
- Crveni. - Crveni.
Žuti.
Dobro.
- Crveni. - Crveni.
Španjolče.
Dosta za sada!
Doći će njegovo vrijeme.
Sljedeći.
Španjolče.
Zašto se ne boriš?
Svi se moramo boriti.
Je li to znak tvojih bogova?
Neće li ih to razgnjeviti?
Bogovi su ti skloni.
Crveno je boja bogova.
Danas će ti trebati njihova pomoć.
Neki od vas misle da se nećete boriti...
a neki da se ne umijete boriti.
Svi to kažu...
dok se ne nađu tamo.
Slušajte.
Ubij! Ubij! Ubij!
Zarijte ovo drugome u meso.
Pljeskat će vam i obožavati vas zbog toga.
A vi...
možda ćete ih početi voljeti...
zbog toga.
Na koncu...
svi smo mi mrtvi.
Nažalost, ne možemo birati način, ali...
možemo odlučiti kako ćemo se suočiti s krajem...
da bi nas pamtili...
kao muškarce.
Vi lijevo, izbaci štitove!
Vi desno, isuci mačeve!
Ubij! Ubij! Ubij!
Stavi ih u parove... crvenog za žutim.
Sljedeći!
Kreći!
- Odlazi! - Nama nikada nećeš vladati, Cezare!
Ulazi u Rim kao heroj osvajač. A što je osvojio?
Daj mu vremena, Gracchuse. Mlad je.
Mislim da bi mogao biti dobar.
Za Rim ili za tebe?
Idi svojoj majci, Luciuse. Ona bi to voljela.
Luciuse!
Majko!
Pozdrav, cezare.
Senatori.
Rim pozdravlja novog imperatora.
Visosti, vaši vjerni podanici vam žele dobrodošlicu.
Hvala, Falco.
A što se vjernih podanika tiče, nadam se da nisu bili preskupi.
- Cezare. - Gracchuse.
Čitav se Rim veseli tvom povratku, Cezare.
Ima mnogo toga čime se trebate pozabaviti.
Mir, molim! Mir!
Da vas uputimo, cezare, Senat je pripremio niz protokola...
da se počnete baviti mnogim problemima u gradu...
počevši od osnovnih zdravstvenih mjera u grčkoj četvrti...
da se zaustavi kuga koja tamo već izbija.
Pa, ako Cezar...
Zar ne vidiš, Gracchuse?
U tome i jest problem, zar ne?
Moj otac je sve svoje vrijeme provodio učeći...
nad knjigama mudrosti i filozofije.
Proveo je suton svog života čitajući svitke iz Senata.
A sve to vrijeme narod je bio zaboravljen.
Ali Senat jeste narod, Veličanstvo...
izabran iz naroda da govori u ime naroda.
Sumnjam da se mnogo naroda hrani tako dobro kao ti, Gracchuse...
ili ima tako krasne ljubavnice, Gaiuse.
Ja mislim da razumijem vlastiti narod.
Onda će Cezar možda biti tako dobar da nas poduči...
iz vlastitog bogatog iskustva.
Ja to zovem ljubav.
Ja sam njihov otac.
Narod su moja djeca.
Privit ću ih na grudi i čvrsto ih zagrliti.
Veličanstvo, jeste li ikada zagrlili nekoga tko umire od kuge?
Ne, ali prekineš li me opet...
uvjeravam te da ti hoćeš.
Senatore, moj brat je vrlo umoran.
Ostavite svoj popis meni.
Cezar će učiniti sve što Rim zahtijeva.
Gospo, kao i uvijek...
vaš najtananiji mig sili na poslušnost.
Tko su oni da mene podučavaju?
Commoduse, Senat ima svoju namjenu.
Kakvu namjenu? Oni samo pričaju.
Trebali bismo biti...
samo ti i ja...
i Rim.
Ni ne pomišljaj na to.
Senat je oduvijek postojao.
Rim se promijenio.
Za vladanje carstvom treba imperator.
Naravno, ali ostavi narodu njegove...
Iiuzije?
Tradicije.
Rat moga oca protivu barbara...
I sam je rekao: nije postigao ništa. Ali narod ga je volio.
Narod uvijek voli pobjede.
Zašto?
Nisu vidjeli bitke.
Što oni mare za Germaniju?
Oni mare za sjaj Rima.
Sjaj Rima.
A što je to?
To je ideja...
veličanstvenost.
Veličanstvenost je vizija.
Točno. Vizija.
Zar ne shvaćaš, Lucilla?
Ja ću narodu dati viziju Rima, I on će me zbog toga voljeti.
I ubrzo će zaboraviti razvučene propovijedi šačice suhoparnih staraca.
Ja ću narodu dati najveću viziju u životu.
Bijelo i crveno vino da pijete i uživate!
Igre.
Stotinu i pedeset dana igara.
Pametniji je no što sam mislio.
Pametan.
Cio bi mu se Rim smijao...
da se ne plaši njegovih pretorijanaca.
Strah i divljenje... moćan spoj.
Ti doista misliš da će narod to zavesti?
Ja mislim da on zna što je Rim.
Rim je ova rulja.
Izvedi im magiju, i odvratit ćeš im pozornost.
Oduzmi im slobodu, ali će i dalje urlati.
Žila kucavica Rima...
nije mramor Senata.
To je pijesak Colosseuma.
On će im prikazati smrt...
a oni će ga zbog toka obožavati.
Španjolac.
Ne zabavljate se?
Niste li zato ovdje?
Španjolac! Španjolac!
Što ti hoćeš?
Djevojku?
Dječaka?
Poslao si po mene.
Jesam.
Dobar si, Španjolče, ali ne jako dobar.
Mogao bi biti izvanredan.
Od mene se traži da ubijam, i ja ubijam.
To je dovoljno.
To je dovoljno za provincije, ali ne i za Rim.
Mladi imperator...
je organizirao niz spektakala...
u spomen na svog oca...
Marca Aurelija.
Meni je to zabavno...
pošto nas je upravo Marco Aurelije...
mudri, sveznajući Marco Aurelije...
ukinuo.
I tako, napokon, poslije pet godina životarenja...
po selima prepunim buha...
konačno se vraćamo tamo gdje pripadamo...
u Colosseum.
O, Španjolče, treba da vidiš Colosseum.
pedeset tisuća Rimljana...
gleda svaki zamah tvoga mača...
zahtjevajući da zadaš smrotonosni udarac.
Tajac prije no što udariš...
i buka.
Jača.
Jača...
kao nepogoda...
kao da si ti sam bog groma.
Bio si gladijator?
Jesam.
Izvojevao si slobodu?
Prije mnogo vremena imperator...
mi je uručio rudis.
To je običan drveni mač.
Simbol tvoje slobode.
Dodirnuo mi je rame i bio sam slobodan.
Znao si Marca Aurelija?
Nisam rekao da sam ga znao. Rekao sam da mi je jednom dodirnuo rame.
Pitao si me što želim.
I ja želim stati pred imperatora...
kao ti.
Tada me slušaj.
Uči od mene.
Nisam bio najbolji zbog toga što sam brzo ubijao.
Bio sam najbolji jer me je svjetina voljela.
Osvoji svjetinu...
i osvojit ćeš slobodu.
Osvojit ću svjetinu.
Dat ću im nešto što nikad prije nisu vidjeli.
Znači, Španjolče, ići ćemo skupa u Rim...
i doživjeti krvave avanture...
i ta će nas veličanstvena bludnica dojiti...
dok ne postanemo debeli i sretni i dok više ne budemo mogli sisati.
A onda...
kada dovoljno ljudi bude umrlo...
možda ćeš dobiti slobodu.
Evo. Koristi ovo.
Tamo je negdje...
moj zavičaj...
moj dom.
Moja žena priprema hranu.
Kćerke nose vodu s rijeke.
Hoću li ih ikada ponovno vidjeti?
Mislim da neću.
Vjeruješ li da ćeš ih ponovno vidjeti kad umreš?
Mislim da hoću.
Ali onda...
Umrijet ću uskoro.
One neće umrijeti još mnogo godina.
Morat ću čekati.
A čekao bi?
Naravno.
Znaš...
moja žena...
i sin...
me već čekaju.
Vidjet ćeš ih opet.
Ali ne još.
Ne još, osim ako...
Ne još.
Tamo. Evo ga.
Van.
Hajde! Hajde! Van!
Drago mi je ponovno te vidjeti, stari prijatelju.
Donesi mi bogatstvo.
Jesi li ikada prije vidio nešto slično?
Nisam znao da čovjek može sagraditi takvo što.
Osvoji svjetinu.
Ulazi! Kreći!
Unutra!